БІОН ТА ФАНТАЗІЯ - Хіншелвуд, Роберт Д. (Український психоаналітичний журнал, 2024)
Анотація. Ця стаття була представлена як доповідь на Міжнародному семінарі Харківського психоаналітичного товариства та філософського факультету Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна «Несвідома фантазія» 20.09.2021 та пізніше у зміненому вигляді була опублікована як розділ книги «В.Р. Біон як клініцист: посередництво між концепцією і практикою» (Видавництво Routledge). У ній автор показує, як кляйніанська ідея несвідомої фантазії виникла і розвивалась у клінічній роботі, а також як початкова концепція Мелані Кляйн та внесок Джона Рікмана вплинули на клінічне мислення і техніку Вілфреда Біона щодо несвідомої фантазії. Несвідомі фантазії присвячені стосункам з об’єктами і можуть бути об’єктами, що відчуваються всередині нас, ідеями в умі, відчуттями в тілі, в тому числі через персоніфікацію. Психіка і є ці несвідомі фантазії з уявними об’єктами, забарвлені специфічними емоціями, властивими тим взаєминам. Такі несвідомі фантазії, по суті, є тими значеннями, які ми надаємо сприйняттям і відчуттям, а потім спогадам, ідеям і всій решті в нашому розумі, з чим можна грати. Тому в клінічній роботі важливим є наратив у цю саму мить, що займає психіку пацієнта, його несвідоме. Захопливий аспект психоаналізу – розгляд того, як одна психіка, складена з несвідомих фантазій, взаємодіє з іншою психікою, так само складеною зі своїх фантазій. Біон з його досвідом ведення груп особливо цікавився і був чутливим до того, як ці дві сфери фантазії взаємодіють одна з одною. Як ці два індивіди впливають на внутрішні світи один одного і досягають короткотривалої зміни ролі чи довготривалої зміни особистості. Мета психоаналізу, за висновком автора, – дати людині можливість краще розрізняти ці репрезентації в психіці та реальність того, про що, можливо, насправді розповідають їй сприйняття. Є також інші наративи десь поза цим, які нас спонукають знайти наш принцип реальності.